Hør her. Jeg er Mr. Butterfield. Dette er min linje og mine passasjerer.
Plager dere dem, forfølger jeg dere til verdens ende.
Vi skal ikke plage noen. Vi vil bare ha det som er under presenningen.
Buskapen har visst gått over åsen. Jeg kan høre dem.
Hvordan kom de seg over hit? Kom, pappa. Vi henter dem.
La støvet legge seg først, gutten min.
Ben...
- Be dem om å bli der de er. - Bli der dere er!
- Hva vil dere? - Jeg vil ha buskapen min tilbake!
- Han får dem om fem minutter. - Du får dem om fem minutter!
- Har du tenkt å finne deg i dette? - Jeg har ikke noe valg.
Hold dere i ro! Ellers dreper jeg ham.
Løft ham opp og sett ham på hesten.
- Skal du ikke gjøre noe? - Og bli skutt, jeg også?
Det der må være Ben Wade og gjengen hans.
- Hva heter han? - Bill Moons.
- Hvor bor han? - Han bodde i Contention City.
- Ta ham med dit. - Passasjerene mine skal til Bisbee.
Ta ham med til Bisbee og sett ham på neste diligence.
Der man bor, bør man også begraves.
- Vi trenger hestene deres. - Hvorfor det?
Så dere ikke rir til sheriffen. Stig av.
Gjør som han sier, gutter.
Vi slipper dem løs like før Bisbee.
- Faren min skal drepe dere! - Mark...
La oss hente buskapen.
- Kan du hjelpe oss? - Jeg må samle inn buskapen.
- Kan du låne oss en hest? - Jeg kommer tilbake med en.
- Hva har skjedd? - Diligencen ble ranet.
- De tok hestene våre. - Og drepte kusken!
Drepte de kusken?
En av ranerne lastet av vesker fra taket.
- Kusken brukte ham som skjold. - Da skjøt ranerne ham.
- Det var Ben Wade. - Ben Wade?
Hva gjorde du?
- De var tolv stykker. - Vi sto stille, slik de ba oss om.
- Vi bare så på. - Hva skulle vi ha gjort?
Gutter!
Legg sal på et par hester.
Jeg burde vel ta med vann til dem også.
Godt at dere er i god behold. Hva som helst kunne ha skjedd.
- Vi var aldri i noen fare. - Det er bare så fryktelig.
- Hva er fryktelig? - Ikke noe.
- Hva er det? - Ikke noe.
Det er fryktelig når man bare kan stå og se på.
Det hender ofte ting der man bare kan stå og se på.
Men når det hender deg, og når guttene er med...
Sånn er livet. De kommer til å få se mange fryktelige ting.
Folk blir drept hver dag. Lynet kan drepe en.
I tre år på rad har buskapen dødd av tørke.
Jeg kan ikke få det til å regne. Skal jeg kjøle ned solen, kanskje?
Dan, hvorfor er du så tverr?
Du later til å tro at jeg er noen annen enn den jeg er.
Jeg kan ikke sette etter banditter når buskapen dør.
Kan jeg ikke redde dem, vet jeg ikke hva jeg skal gjøre.
Ti års slit...
Tror du at jeg vil miste dette stedet?
- Parkers buskap dør ikke. - Selvsagt ikke.
Han har en bekk som ikke tørker ut.
- Har du bedt ham å få bruke den? - Hva tjener det til?
Seks måneder koster 200 dollar. Hvor skal jeg få det fra?
Du må gjøre noe, Dan. Du kan ikke bare stå og se på.
Både du og jeg sliter, og guttene...
Kanskje det blir regn.
- Kan du ikke låne penger i byen? - Jeg hater å tigge om hjelp.
Å låne er ikke å tigge. Det kunne redde oss.
Jeg kan vel alltids forsøke.
- Skal du lete etter hestene, pappa? - Jeg skal ri inn til Bisbee først.
Et lån holder i seks måneder. Da må det ha kommet regn.
Alt dette er grønt om seks måneder. Dyrene er feite, guttene også.
Kanskje du og jeg ikke er så slitne hele tiden.
Om seks måneder har vi det bra.
Ja, da har vi det bra.
Skål for sjefen. Dessverre måtte han ofre en av oss.
Men hadde ikke han dødd, kunne det ha blitt noen av oss andre.
Sjef?
Er sheriffen inne?
Si til ham at diligencen fra Contention ble ranet.
De har ingen hester.
- Hørte du hva jag sa? - Ja visst.
- Hvorfor gir du ham ikke beskjed? - Han tar luren sin nå.
Så fint. Da blir han ikke sliten.
Kommer dere nordfra?
Her tar alle seg en lur mellom 13 og 14.
Alle, bortsett fra deg.
Sjefen tar sin lur nå. Jeg tar min mellom 14 og 15.
Da kommer vi nok for tidlig.
- Er det dette sjefen din lever av? - Han driver med annet også.
- Som hva da? - Han låner ut penger til rancheiere.
Oppbevarer han pengene her?
Han har ingen penger. Det er ingen som kan betale tilbake.
Stiller folkene mine for mange spørsmål, så bare si ifra.
Vi har drevet buskap i tre måneder. Når man kommer inn her-
- og ser ei søt jente som deg... Det er hyggelig.
Hvor langt er det til grensen mot Mexico?
Ingen vet det helt nøyaktig.
Vi skal nok klare å finne den.
Si til sheriffen at diligencen ble ranet-
- og at kusken ble drept.
Drept?
Er noen død, skal jeg vekke ham. Ellers vil han ikke bli vekket.
Diligencen har blitt ranet, og Bill Moons ble drept.
Karene utenfor så det!
- Hvor var dette? - 16 km herfra.
De tok hestene også.
- Hørte du det, sheriff? - Hvorfor grep dere ikke inn?
- Vi var spredt utover. - Vi så det bare på avstand.
Hent de andre.
- Hvem jobber dere for? - Prairie Cattle Company.
- Har de buskap her? - Vi skal hente 60 000 dyr i Mexico.
- Så dere blir ikke her lenge? - Nei, vi skal bare rekke en drink.
Alex Potter!
Han har reumatisme! Forresten har han solgt hesten.
Han kan låne en av mine hester!
Mistenksom, gammel geit...
Hvor er Alex Potter?
Han vil visst ikke forlate byen så lenge vi er her.
Dra over grensen. Vi treffes i Nogales i kveld.
- Hva driver sjefen med? - Rolig, han kommer.
Han takler det oppbudet med bønder alene.
Kom igjen.
- Har jeg ikke sett deg før et sted? - Har du det?
Ja. Har du...
Har du jobbet i Cheyenne?
El Paso?
Har du jobbet på Blind Irishman i Dodge City?
Ja, jeg sang der. Jeg har aldri hatt det så morsomt.
Hvorfor sluttet du?
Jeg fikk problemer med hoste. Legen sa jeg trengte tørrere luft.
Da har du virkelig kommet til rett sted.
Jeg kvittet meg med en formue på det stedet.
Husker du ei jente som het...Pauline?
- Ei kraftig jente. - Og Velvet?
Jeg brukte 300 på henne en kveld.
De hadde ekte Paris-kjoler, og parfyme.
Kvinner skal behandles godt. Jeg ville ha gitt henne alt-
- men hun giftet seg med delstatsguvernøren.
- Er det mange yngre karer her? - Nei, alle er eldre.
Det må bli ensomt.
Hallo der! Hvor er de? Hvilken vei tok de?
- Alex! - Den veien.
- Skal du ikke hjelpe til? - Jeg kan ikke.
- Hvordan så de ut? - Tre store karer på tre hvite hester.
Tre hvite karer på tre store hester?
- Synger du noe nå for tiden? - Hvem skal jeg synge for i Bisbee?
Du ser litt mager ut.
Jeg føler meg mager.
Jeg har ikke noe imot magre jenter, bare de har blå øyne.
- Har du blå øyne? - Brune.
Det gjør ikke noe. De trenger ikke være blå.
- De begravde vel partneren her. - Det kunne gjerne ha vært flere.
Er du sheriffen?
Så du Butterfield-diligencen?
- Dette er Mr. Butterfield. - De tok et parti gull.
- Så du hvor de dro? - Mot Bisbee.
Så dere dem ikke? De var tolv stykker, alle på mørke hester.
- Så dere dem ikke? - Jo, det gjorde vi.
Deretter forsvant de. Hjelp diligencen, Cy.
- Vi tror det var Ben Wade. - Det må jeg si!
Jeg sto altså ansikt til ansikt med Ben Wade.
Sheriff! Har du fått tatt dem?
- Det var karene som var i Bisbee. - Jaså?
En av dem er fremdeles der. Han gikk inn på saloonen.
- Har du drukket nå på morgenen? - Jeg rører aldri noe før middag.
- Hvorfor tar vi ham ikke? - Tenk om det er Ben Wade.
- Hva hjelper det å fange ham? - Vi arresterer ham.
Til gjengen kommer tilbake?
Så langt har ingen klart å holde på ham.
Vi får ikke tak i ham hvis vi bare står her.
- Kommer du, Dan? - Jeg kommer.
Det ender bare med at noen blir skadd!
- Tror du at du kommer tilbake? - Det ser ikke sånn ut.
- Jeg tenkte meg det. - Jeg blir aldri lenge på ett sted.
Bryr du deg om det?
Selvsagt gjør jeg det.
Du får sett deg rundt, jeg sitter fast her.
Men jeg klager ikke. Jeg har fått noe å minnes.
Jeg også.
Pussig, noen menn kan man treffe hver dag i ti år-
- uten å legge merke til dem.
Andre treffer man bare én gang, men husker dem resten av livet.
- Kommer du? - Jeg ska bare drikke ut.
En kar er på vei hit.
God dag, Mr. Evans.
Vil du ha noe?
- Kan jeg hjelpe deg med noe? - Du drev bort buskapen min.
- Du fikk dem tilbake. - Det tok meg en halv dag.
- Hva er en halv dag verdt? - Jeg får to dollar for en hel dag.
- Du får to dollar for en halv dag. - Da er jeg fornøyd.
- Det er to til. - Hvorfor det?
Til guttene dine. Jeg brukte deres tid også.
Jeg vil ha to til fordi du gjorde dyrene slitne.
To til for slitne dyr.
Noe mer du vil ha betalt for?
Du kan gi meg to dollar til fordi du skremte meg.
Stå stille.
Det er sheriffen. Han har en hagle i hånden.
Opp med hendene.
Ben?
Hold øye med ham.
Hva skal alt det være godt for?
Han kommer tilbake med de andre og befrir meg.
- Og dreper deg. - Vi får deg ut av byen før du aner.
Her borte.
Sett deg.
Ta dette.
Jeg har gjort mitt. Nå får det holde.
Jeg kom hit i et ærend. Jeg må ta hånd om buskapen min.
- Du er vår beste skytter. - Jeg er ikke visesheriff.
Alle her er visesheriffer.
Jeg kom hit for å treffe Mac. Jeg hjelper dere ikke mer.
- Jeg har ikke tid, da mister jeg alt. - Det kommer ut på ett.
Mac, pass på ham.
- Kan jeg snakke med deg, Mac? - Hva gjelder saken, Dan?
- Det gjelder forretninger. - Sett deg.
Jo før han forsvinner fra byen, jo bedre.
- Vi skal overliste dem. - Vi har bare noen timers forsprang.
De tror sikkert at vi har tenkt å ta ham med til Fort Huachuca.
Eller så tror de at vi tar ham med til Benson.
Eller så tror de at vi setter ham på 15.10-toget til Yuma.
- Det er sikkert som lås. - La meg få snakke ferdig, Alex.
Ja visst.
Vi setter ham på diligencen og drar av sted.
- Drar hvor? - Det er der vi lurer dem...
Her ligger Benson...
Contention...
Og Fort Huachuca.
Det gjelder seks måneder. Innen det må det komme regn.
- Regn? Da ville alle blitt glade. - Jeg trenger bare 200.
Hadde du vært broren min, ville jeg ikke kunnet hjelpe deg.
Jeg bør vel komme meg hjemover.
- Hvordan har kona di det? - Bra, takk.
- Og guttene? - Bare bra.
Jeg trenger to frivillige. Får jeg det?
- Til hva? - Det sier jeg ikke.
To blir med Dave Keene, resten følger fangen.
- Får jeg to frivillige? - Vi vil vite hva som venter oss.
- Det kan være utrygt. - Ingen vet hva som er trygt.
En mann døde da han så på kona si.
Bestemor sloss mot indianerne i 60 år. Så døde hun av en paibit.
- Får jeg to frivillige? - Jeg betaler hver mann 200 dollar.
- Jeg stiller opp. - Du sa jo...
- Vil du ha meg eller ikke? - Det er klart. Ta dette geværet.
- Får jeg en til? - Jeg stiller opp.
Ta det ikke ille opp, men jeg tror det er bedre om vi får en annen.
Kom igjen, gi meg en sjanse.
Noen andre?
Dave, du har to mann. Alex Potter og Dan Evans.
- Hvor skal vi? - Planen er følgende:
Vi skal flytte ham over hjemme hos deg.
- Hos meg? - Det tar bare et øyeblikk.
- Alle ut, vi trenger diligencen. - Dere må bli her natten over.
- Hent fire nye hester. - Løft Bill Moons ut.
Jeg sender ham med diligencen til Contention i kveld.
Opp med farten nå!
Opp med deg!
Kom igjen.
Får jeg hele diligencen for meg selv?
Det er omtenksomt av deg.
- Adjø, Emmy. - Adjø.
Jeg sender noe til deg.
Liker du smykker? Da sender jeg det.
- Så kanskje du ikke glemmer meg. - Jeg glemmer deg ikke.
Jeg har sett dem.
- Du vet hva du skal gjøre. - Jeg skal forsøke.
- Kan dere hjelpe oss litt? - De er klare.
Ta i!
Kom ut!
Det virket. De henter resten og setter etter diligencen.
Der.
Maten er klar.
Ta dette med ut til Mr. Potter.
Du er velkommen til å dele det vi har.
- Her er maten, Mr. Potter. - Takk, Matthew.
- Vet du hvor faren din har spriten? - Nei.
- Vet du ikke hvor han har krukka? - Nei.
- Det gjør vel ikke noe at jeg spør? - Nei, pappa sa at du ville gjøre det.
- Vi venter alltid til mor begynner. - Men vi lærer ikke andre bordskikk.
Du ba ikke bordbønn, mor gjør alltid det.
- Hun kommer fra San Francisco. - Faren hennes var sjøkaptein.
- Han hadde to egne skip. - Matthew, spis maten din.
Hadde han vært her, ville han skutt deg på flekken.
- Nå holder det. - Pappa kan også skyte deg.
Han kan treffe en fjelløve på sprang to kilometer unna.
Spis maten deres nå.
Maten smaker virkelig godt.
Hvorfor ba du ikke bordbønn? Fordi han er ond?
- Gjelder den ikke onde mennesker? - Bordbønnen gjelder alle.
Hvorfor ber du den ikke da?
Herre, vi takker deg for livet og for maten.
Vi ber deg om den visdom som oppnås gjennom stillhet.
Jeg lukket ikke øynene. Jeg myste, fordi du kunne rømme.
Hvorfor skulle jeg rømme? Dette er jo godt.
- Skal jeg skjære kjøttet for deg? - Takk, det er snilt av deg.
Er du snill og skjærer bort fettet?
Jeg liker ikke fett.
- Hva var det? - Jeg syntes jeg så noen.
- De kan ha hørt det. - Jeg ble nok bare litt skjelven.
Jeg var i San Francisco en gang. Jeg kjente ei jente der.
Farens hennes var også sjøkaptein. Hun hadde ekstremt grønne øyne.
Jeg så henne dypt i øynene. Da endret de farge...
...ble ildfulle og grønne. Alle havets nyanser.
Pussig at kvinners øyne skifter farge om kvelden.
Alice.
Gå inn, Alex. Slipp ham ikke av syne.
Hva skjøt Alex på?
Hvorfor satt du der og hørte på ham?
- Hva mener du? - Som om han var interessant.
Det er noe som beveger seg der nede.
- De vet vel ikke at han er her? - De tror at han sitter i diligencen.
Matthew, Mark.
- Ja? - Hent hestene. De er salt på.
Hva skjer når de tar igjen diligencen?
De må samle gjengen først, så det drøyer til middagstid.
På det tidspunktet er vi i Contention. De rekker uansett ikke dit i tide.
Skru ned lampen, Alex. Når hestene kommer, får du ham ut.
Dette er langt tryggere enn å ri med diligencen.
- Guttene er så stolte. - Hva?
Over deg. Faren deres tar Ben Wade til fange.
Så du ikke hvordan de så på deg ved middagsbordet?
Jeg er også stolt.
Sett ham på den midterste hesten. Alex, du rir først.
Jeg er takknemlig for gjestfriheten. Overfor mannen din også.
Jeg håper at jeg kan sende ham tilbake til deg.
Hva mente han med å sende ham tilbake?
Han bare pratet.
- Tror du at noe hender pappa? - Han kommer hjem med 200 dollar.
Det er mange penger.
Ikke hvis han ikke kommer tilbake.
- Hva er det? - Kan jeg se kona mi herfra?
- Nei, det kan du ikke. - Det er derfor jeg er i godt humør.
- Hvor skal vi? - Vi skal til Contention City.
Der skal vi sette deg på 15.10-toget til Yuma.
Da vet jeg hvor jeg skal vente dersom vi skulle miste hverandre.
Lei hestene. Vi vil ikke vekke opp byen.
- Er det der vi skal vente? - Ja, men eieren ble redd.
- Hva er han redd for? - Jeg har bestilt rom på hotellet.
Vi kom i hvert fall så langt som dette.
- Jeg ser meg omkring. - Vi ses på baksiden av hotellet.
Stig av forsiktig, Wade.
Vi har forberedt bryllupssuiten.
- Er det noen i lobbyen? - En som sover rusen av seg.
Ingen må få vite at vi er her. Alex, hold utkikk i utkanten av byen.
Hva kan hende? Jeg sitter praktisk talt på toget.
Er det fylliken?
Det er rommet mot gaten. Nøkkelen står i døren.
Hold vakt her nede. Alex varsler hvis han ser noe.
- Du inngir stor tillit. - Klokken er ikke 15.10 ennå.
Sett deg på sengen, hvis du vil.
Du må være sliten, Dan.
Sett deg og sov en stund. Jeg kan holde geværet for deg.
Ikke det?
Jeg har ikke noe imot deg personlig. Jeg gjør det for pengene.
- Jeg vet det. - Men én ting skal du vite:
Hvis du krysser de 2,5 meterne mellom oss-
- så bruker jeg begge avtrekkerne samtidig.
Så dette er altså bryllupssuiten?
Jeg lurer på hvor mange bruder...
Er det ikke varmt her inne? Litt kvalmende?
Kan jeg åpne vinduet?
Når du det fra der du sitter?
Nei, det er for langt unna.
Jeg skal åpne det.
- Skal jeg hjelpe deg? - Sett deg.
Du tar visst ingen sjanser, eller hva?
Hvor er din sans for skvær behandling?
Hjemme hos kona og ungene mine.
Det pleier å være en stokk man kan holde det åpent med.
Den pleier å stå i et hjørne et sted.
Ser du? Der borte.
Rett der.
- Føles det bedre nå? - Jeg var nødt til å prøve deg.
- Jeg trodde ikke du ville skyte. - Neste gang gjør jeg det.
Sier du det?
- Har du sett noe? - Ikke det grann.
- Er det rolig her? - Som i graven.
Kom du hit for å få deg en drink?
For første gang i livet vil jeg ikke ha noen drink.
Redd?
- Hvilket rom er han i? - Annen etasje, det mot gaten.
Tro ikke at jeg er så redd at jeg ikke takler oppgaven.
Si til Dan at han kan regne med meg helt til slutten.
Jeg rir tilbake og holder utkikk.
Hvor lenge har den fyren ligget der?
Jeg vet bare at han spurte etter en storvokst kvinne i lilla hatt.
- Han sover jammen lenge. - Det kan man trygt si.
Hvor mange penger tjener du? Ikke så mye, antar jeg?
- Synes du at det angår deg? - Ja.
Hvorfor det?
Du må være i knipe, ettersom du gjør dette.
- Hvor mye betaler de deg? - 200 dollar.
Det er mange penger.
Hva med å tjene det doble og spare deg for bryderiet?
- Hvordan skulle det gå til? - Legg ned geværet og la meg gå.
Det er verdt 400 dollar for meg.
Det er vel sløseri? Du er jo sikker på at folkene dine skal redde deg.
Ja, det gjør de. De kommer nok.
Men du forstår, jeg er den fredelige typen.
Vil du se et fredelig syn? Kanskje du gjenkjenner noen.
Mrs. Moons går først.
Den unge mannen er hennes sønn Bob.
Hun hadde en sønn til. Diligencekusken Bill Moons.
Kanskje du husker ham?
Ja, det gjør jeg. En hissigpropp av en fyr.
- Ikke rimelig, slik som deg. - Det kan du skrive opp at jeg er.
Jeg er så rimelig at jeg lar deg gå ut herfra.
Men det blir like før 15.10, og med et haglegevær i ryggen.
Jeg merker at du er en svært intelligent mann.
Og jeg vil ikke forderve deg moralsk sett.
Det er svært vennlig av deg.
Vet du hva? Jeg vet hva som plager deg.
Jeg ville aldri ha foreslått at du skulle la en morder gå fri.
Men Bill Moons trakk først.
Det betyr at det var selvforsvar.
Jeg går ikke rundt og bare skyter folk ned.
Det er ikke særlig pent.
Jeg jobber rolig, slik som du gjør.
Hvis du er rolig som meg, hold da kjeft som jeg gjør.
- Går klokken riktig? - Ja.
- Hvorfor vekket du meg ikke? - Du ga ikke beskjed om det.
- Har det kommet noen? - Hotellgjester?
- Har noen fremmede kommet hit? - Ikke siden du sovnet.
- Hun kommer nok ikke nå. - Hvem skulle du treffe?
Kona mi. Hun stakk av med en reisende.
Jeg trodde de skulle ta inn her.
Skulle du hørt! Kona mi stakk også av.
Hvorfor gjør de det?
Ingen anelse. Jeg behandlet henne bra, slo henne aldri for hardt.
Jeg går ut og venter.
Kommer hun ikke snart, drar jeg.
Jeg skulle gjerne fått tak i henne.
Takk.
Tre års tørke er ikke så ille, Dan. En gang hadde de ti års tørke her.
En stor gjeng engster seg ikke for tørke. De har vann nok.
Med penger kan man kjøpe nesten hva som helst.
Kanskje det.
Kvegdrivere som oss skal ikke holde på med sånt.
Vi prøver å lykkes, men det tar livet av oss.
Man må ha penger. Har du tenkt på å ta inn en partner?
- Jeg jobber alene. - En passiv partner, med penger.
La oss si...
- 7000. - Tror du at det er min pris?
Med 7000 dollar kan du gjøre alt du har drømt om.
Tenk på saken, Dan. Ingen trenger å få vite det.
- Kanskje du vil ha mer? - Kanskje det.
Greit...
- Si ifra når du har bestemt deg. - Det skal jeg gjøre.
Hva skal det være?
Whisky?
- Gikk alt bra? - Ja.
- Dere rakk ikke vente på presten. - George leste en bønn.
Riktig bra også.
Synd ikke det var flere der som kunne høre den.
Det er trist når sjefen ikke går i begravelsen til en ansatt.
Jeg kan forklare...
Særlig når den personen prøvde å beskytte sjefen sin.
Gud velsigne ham.
Din sjel, derimot, trenger å kjøles på et varmere sted enn dette.
Si ifra hvis du trenger hjelp til å bestemme deg.
- Kan jeg stole på deg? - Angående de 7000?
Hvordan vet jeg at jeg får dem?
Fordi du får 10 000.
Det blir enklere slik, jeg regner alltid i titall.
Gjør meg en tjeneste. Ikke snakk til meg på en stund.
Greit.
Det ville vært mye lettere for oss om vi fikk ordnet opp i dette.
Hold kjeft!
- Er vi ikke partnere? - Ikke i nærheten engang.
Fem på tre kommer vi til å være mye nærmere hverandre enn du tror.
- Hvem er det? - Butterfield. Jeg tok med kaffe.
La geværet ligge!
Han fant ut av det og truet meg. Han har drukket.
Skal dere til Yuma med 15.10-toget? Jeg skal spare alle for en lang reise.
- Skyter du, blir du hengt for mord. - Stå stille!
Gi meg revolveren.
Gi meg den, ellers trykker jeg deg rett gjennom veggen.
Du er jo virkelig god.
Tenk om noen hørte skuddet?
Du skal ikke klandre deg selv. Det er ikke din feil.
Det samme hadde skjedd i Benson eller Huachuca.
Hvor du enn hadde ført meg, hadde noen ridd etter hjelp nå.
Når en av oss blir tatt, regner vi ut hvor de fører ham.
Så sender vi ut en mann til hvert sted for å vente og holde utkikk.
Men ikke engst deg for mye. Kanskje han ikke rekker tilbake.
Det gjør han ikke, det er umulig.
Hva skal vi gjøre, Dan?
Hvis jeg var dere, hadde jeg skaffet hjelp. For sikkerhets skyld.
Er du med på det, Moons?
Skal du hjelpe Dan med å sette meg på toget?
- Butterfield gjør det ikke. - Å jo da.
Det har du mitt ord på. Jeg går med hele veien til stasjonen.
Vi får se...
Vi får se.
- Jeg så en mann ri ut av byen. - Vi vet det. Gå ut og hold utkikk!
Hent sheriffen. Be ham om å samle sammen så mange han kan.
Sheriffen er ikke i byen.
Han følger en fange til Tucson.
Vi gjør det uten ham. Mr. Moons, er du med?
Hvis det er jevne odds, klart det.
Det er enhver manns plikt.
Men Wades gjeng er en stor og tøff samling.
Jeg må tenke på moren min. Én sønn nettopp begravd...
Kom deg av sted.
- Jeg kan sikkert skaffe hjelp. - Fem mann skulle holde.
Da har vi i det minste en sjanse.
Det burde være lett å få med fem mann i en såpass stor by.
Det begynner å bli tomt på gaten. Alle går innendørs.
De tror vel at det blåser opp til storm...
- Noen nyheter? - Ikke ett ord.
Kan de ha funnet ut hvor Alex og Dan førte Wade?
Jeg akter ikke å ta den sjansen. Kanskje jeg ennå kan rekke det.
Jeg liker kvinner som synger. Gjør du det, Dan?
Det hindrer en på en måte fra å jobbe for hardt.
Man får ro i sinnet.
Hun må jo ikke synge, selvsagt...
Dan, hva er klokken blitt?
Nesten 14.30.
Da har du en halvtime til å bestemme deg på.
Når de kommer, kommer de nok ikke rett opp hit.
Gjør de det, finner de deg død.
Ja. Derfor venter de til vi går til stasjonen.
Nei takk. Jeg tror jeg tar meg en liten hvil.
Vi har skaffet hjelp, fem mann.
Da blir vi åtte totalt.
Vent i lobbyen. Sørg for at ingen starter noe.
Før de forsøker å ta seg inn, gjør vi ikke noe.
- Klokken er nesten 14.30. - Jeg vet det!
Hva sa han at klokken var?
14.30.
Da jeg spiste middag hos dere i går kveld-
- satt jeg der og funderte litt.
En dag vil jeg kanskje ha meg en kone.
Det må være fint å ha et par gutter som man kan ri ut med.
Og en slik kvinne.
Hver kveld.
Virkelig nært.
Det må være fint.
Jeg ville ha behandlet henne bedre enn du gjør.
Hun hadde fått mer mat, finere klær...
Og hun hadde ikke måttet jobbe så hardt.
Hun var sikkert svært vakker før hun traff deg.
Jeg ba deg holde kjeft! Ett ord til, og jeg skyter deg!
- Nei, det gjør du ikke. - Jeg sier at du forsøkte å rømme.
Tror du meg?
Kanskje det.
Se ut gjennom vinduet og se om de har kommet.
Alt er svært rolig der ute, ikke sant?
Alle kommer seg vekk fra gatene.
De vil vel slippe unna varmen.
Dan! De kommer.
Butterfield venter i lobbyen med noen menn.
- De er på vei. - Hvor mange er de?
Gjør dere klare.
- Ben, er alt i orden? - Hva skal jeg svare?
- Hva mener du? - Når skal jeg si at du slipper meg?
Si at du skriver til dem fra Yuma.
Charlie, by karene på en drink. Vi kommer straks ned.
- Kanskje han dreper deg. - De dreper oss alle først.
Si til ham hva som skjer hvis vi hører skudd.
Det vet han.
Det vet han...
Din tur, general.
- Hva venter du jeg skal si? - Noe fornuftig.
Ikke bare for din egen del, men for hele familien.
Du er ikke rent lite forskrudd...
Se ut, Dan.
- Vil du ikke se dem? - Jeg ser dem snart nok.
Dan...ikke gjør det vanskelig for deg selv.
Du trenger bare slippe revolveren og la meg gå ut gjennom døren.
- Hør... - Hvorfor klemmer du klokken?
- Sikkert at ingen får vite noe? - Det forhindrer ikke at tiden går.
Ikke bli så redd. Kanskje du gjør noe dumt.
- Han sa at de bare var noen få. - Jeg regnet ikke med et oppgjør.
Kom.
Vent litt, karer.
Ser dere ikke at vi trenger hjelp?
Der er en av dine folk, Dan.
Hva er klokken nå? Hva tror du at den er, 14.40?
Det var den første av dine folk som svikter deg.
De kommer alle til å svikte deg. Høyst forståelig.
Jeg betaler dere 50 dollar hver. Vil dere se oss bli skutt ned?
Vær så snill, jeg ber dere!
- Jeg bønnfaller dere. - Ingen ønsker å svikte dere.
Dette skjedde i Bisbee. Hvorfor dro dere problemene hit?
Vi har familier. Alle her er familiefedre.
Dan er også familiefar. Jeg også, på en måte...
Vi stikker.
Alle vil leve, Dan.
- Butterfield kommer til å svikte deg. - Nei, han blir her.
Han er bare menneske. Fem på tre kommer han til å la deg i stikken.
Hva tror du at du kommer til å dø for?
Fordi Butterfield mistet gullasten sin?
Fordi en dum kusk fikk det han fortjente?
Jeg går opp og prater med Dan. Du holder utkikk herfra.
Slipp den!
Dan, taket!
Ta godt vare på ham.
Lukk opp, Dan.
- Hva skjedde med Alex? - Jeg hørte skudd.
- Så bar de ham til hotellet. - Dan..!
Da gjenstår bare dere to.
Skyter de ett skudd til, dreper jeg deg. Si det til dem.
Charlie! Du har ett skudd til. Gjør det beste ut av det.
Det blir på vei til stasjonen.
Se etter hva de gjorde med Alex.
Hør her, Dan. Jeg gjør det ikke, det er vanvidd.
Hva skjedde med Alex?
Du trenger ikke føle deg nødt til å gjøre det.
Alex er død.
Oddsene er visst i endring. Nå er det én mot sju.
- Du er ikke nødt til å gjøre det. - Du gjør best i å høre på ham.
Du er heldig, Dan, som har en sånn kvinne å komme hjem til.
Alex!
Dan?
Hvor er du?
Her. Beveger han seg en tomme, trekk av begge pipene.
- Dan, hvor er du? - Alice.
- Hørte du tordenen? Det blir regn. - Hvis du gjør dette for min skyld...
- Hvis jeg sa noe i går... - Alt kommer til å bli grønt igjen.
- Ikke vær sta. - Jeg hørte torden.
Det var ikke torden. Og det blir heller ikke regn.
Hvis jeg har sagt noe som får deg til å tro at jeg klager-
- så er det ikke sant. Jeg elsker alt. Hvert minutt.
Alle bekymringer, alt arbeidet, alle livets vansker.
Du får dine 200 dollar uansett.
- Ikke gjør det. - Jeg er nødt.
For pengenes skyld? For min skyld?
Hvorfor? Jeg vil ikke ha en helt, jeg vil ha deg.
Jeg hadde ikke gjort det hvis jeg ikke var nødt. Jeg hørte Alex skrike.
Byens fyllik ofret livet for at folk skal få leve sammen i fred.
Det er det minste jeg kan gjøre.
Ikke gjør det. Vær så snill, ikke gjør det.
Jeg har aldri kunnet gi deg særlig mye.
Ingen smykker. Iblant ikke engang mat til hele familien.
Kanskje dette blir noe som er verdt å huske.
Hva mener du? Tror du ikke at du klarer det?
Jo, selvsagt. Klokken 15 går jeg til stasjonen.
Hva mener du da?
Guttene vil alltid huske da faren deres tok Ben Wade til stasjonen.
Gå ned så lenge. Jeg kommer straks.
Tiden er inne, Wade.
Jeg tar ham ut bakveien. Blir her med Alice.
Når vi nærmer oss dyrebåsene...
...kjører du kona mi ut av byen så fort du kan.
Som du vil, Dan.
Ikke vær redd. Jeg kommer hjem så fort jeg har ført ham til Yuma.
Jeg venter på deg.
Ett skudd til, og jeg blåser deg i filler.
Jeg sa jo at du bare hadde ett skudd! Neste gang treffer du!
Der er de!
- Det neste hjørnet blir vanskelig. - Omtenksomt av deg.
Går du først, får du kulen forfra.
Går du sist, får du den i ryggen.
- Det gikk jo bra. - Ja.
Vent.
En av mine menn er på taket der oppe.
Du kan jo vinke til ham?
Helt presis.
Da slipper jeg å vente.
Du har ennå tid til å trekke deg ut av dette.
Gå over gaten. Nå!
De er på vei mot toget!
- Hvorfor stanser du? - Løp før de plaffer deg ned.
Gå.
Som du vil.
Det er ikke langt. Det burde vi klare lett.
- Be dem om å vise seg. - Gjør det selv.
Beklager, Dan. Du gjorde et godt forsøk.
Vi hopper på bagasjevognen.
Stans der!
Dukk, Ben!
Kast deg ned, jeg dreper ham!
- Vi stikker. - Hvordan vet jeg at du hopper?
- Hvorfor gjorde du det? - Jeg liker ikke å stå i gjeld.
Du reddet livet mitt på hotellet.
Dessuten har jeg rømt fra Yuma før.
Min jobb er ferdig når jeg har ført deg dit.